Pravidla Války o Cintru 2007   
 (verze 1.02) 

Cintránské království je bez panovníka a všude vládne zmatek. U jižní hranice se dávají do pochodu císařské armády, zatímco na hranici severní se šikují vojska spojených království. Jejich cíl je jasný – obsadit tři klíčová města: Cintru, Tigg, Rozrog a tak si podmanit celou říši. Válka o Cintru se tak nezadržitelně blíží…

Důležitá upozornění!!!

Hra je určena zejména pro děti – z toho vyplývají některá omezení a pravidla. 
-	na akci* nepatří alkohol, cigarety ani vodní dýmky! Je zakázáno jejich užívání i  distribuce!  
-	po celou dobu hry zodpovídá dospělý doprovod za osoby jemu svěřené
-	při hře je důležitá bezpečnost – smí se bojovat jen se schválenými zbraněmi, tak, aby nedošlo ke zranění (takže žádné “nekontrolovatelné agresivní kydlení“)
-	účastníci se svou účastí zavazují k dodržování pravidel a k čestnému jednání
Organizátoři si vyhrazují právo postihnout účastníky, kteří tato pravidla poruší. Při hrubém porušení pravidel mohou být hráči vyloučeni ze hry (popřípadě z účasti na dalším ročníku Cintry). 
Dodržování zákonů ČR je samozřejmostí, stejně tak následky, vyplývající z jejich porušení… 
Každý účastník musí mít kartičku zdravotní pojišťovny! Místo konání je v CHKO (chráněné krajinné oblasti) a je potřeba se podle toho také chovat….
*nemá se cenu dohadovat, čím je akce ohraničena. Pokud si nejste jisti, chápejte to jako 27.–30. září, kdekoliv na světě…

Úvod
Jako každá hra má i Válka o Cintru (VOC) svá pravidla. Nejsou zase tak složitá a je potřeba je znát i dodržovat. Ten, kdo je nezná, nebo se jimi neřídí, kazí hru nejen sobě, ale i ostatním…   
Před tím, než odjedete na Cintru, je dobré si připravit kostým a zbraň. To, jaké mají být, se dozvíte v části Příprava na válku.
Nespornou výhodu při hře vám poskytnou znalosti z kapitol Postavy a skupiny i Místa. V nich se dozvíte, koho můžete ve hře potkat (a co od něj můžete očekávat) a kde se můžete ocitnout.
Nutností pro každého hráče je znát Základní pravidla, kde je vysvětleno, jak probíhá hra z pohledu jednotlivce (kolik má kdo životů, jak se bojuje atd.).
Pokročilá pravidla se soustředí na otázky skupin – týkají se obchodování, dobývání měst, ale hlavně o tom, co musí splnit ten, kdo chce hru vyhrát!
Během hry budou tištěná pravidla k dispozici ve městech a na mrchovištích. V případě, že narazíte na část pravidel, která bude nejasná, nebo na situaci, která se pravidlům vymyká, kontaktujte organizátory. Během hry nejlépe osobně. Mimo dobu konání Cintry můžete posílat připomínky a dotazy na email info@cintra.cz. 
 
Gender poznámka: Pro zjednodušení je většina osob v textu uváděna v mužském rodě (hráč, účastník, velitel apod.). Neznamená to, že jsme zapomněli na ženy, dívky, slečny atd. – budeme naopak rádi, když se naší hry budou účastnit v co největším počtu. Pokud to nebude přímo zmíněno v textu, berte to tak, že se jedná o souhrnný název pro všechny osoby (tj. i hráčky, účastnice, velitelky aj.;)

Příprava na válku
Na samotnou hru je potřeba připravit si dopředu vhodný kostým a samozřejmě zbraň. 
Zbraně
Zbraně používané ve hře musí být před hrou schváleny organizátory! V následující tabulce jsou uvedeny rozměry a materiál, sloužící pro jejich výrobu. Pokud si přivezete zbraně, které tabulce neodpovídají, je pravděpodobné, že s nimi nebudete moci bojovat (výjimkou jsou některé zvláštní postavy, které si mohou speciální zbraně domluvit před registrací). 

Název zbraně	Max. rozměr	Min. molitanu /mirelonu	Komentář	
Obouruční meč	110 cm	Celé ostří	Ne prkno ani kyj, nejlépe z hokejky	
Jednoruční meč	90 cm	Celé ostří	Ne prkno ani kyj, nejlépe z hokejky	
Dýka	40 cm	Celé ostří	Kulatá špička	
Hůl	není stanovena	-	Nezraňuje, má ji jen čaroděj, jen k obraně	
Obouruční sekera (palice a kladiva)	110 cm úhlopříčka	Čepel z měkkého materiálu		
Jednoruční sekera (palice a kladiva)	90 cm úhlopříčka	Čepel z měkkého materiálu		
Luk	Neomezeně	-	malý tah (do 20 lb.), ne z lyží, laminátu a podobných materiálů!*	
Šípy	rozumně	Hlavice měkká a bezpečná, pod hlavicí nesmí být špička!	
Štít	78 cm úhlopříčka nebo kulatý – poloměr 31 cm	Oblé rohy i hrany!	
* Všem, kdo si na bitvu berou luk, výslovně doporučujeme, vzít si i zbraň  pro boj na blízko. Bezpečnost luků je posuzována individuálně a organizátoři si vyhrazují právo neschválit luk bez udání důvodů!  Majitel luku bude také posuzován podle kvality svých šípů! Luk může používat jen ten, komu byl schválen (tzn. nesmí ho nikomu půjčovat).
Dovolené kombinace zbraní  (tzn. které zbraně smíte používat najednou)
luk + šípy
obouruční meč nebo sekera (palice či kladivo)
jednoruční meč, sekera nebo dýka (palice či kladivo) + štít
jednoruční meč, sekera nebo dýka (palice či kladivo) + dýka

Kostým
Na VOC platí kostýmová povinnost.  Je proto potřeba, aby si každý účastník připravil vhodný kostým v barvě armády, za kterou hraje. Jednotlivým armádám jsou přiřazeny následující barvy:
 Nilfgaard – černá, Kaedven – žlutá, Redanie – červená, Temerie – bílá. 
Proto před vstupem do hry probíhá kontrola – účastníci, kteří nemají odpovídající kostým, dostanou růžovou pásku – takto označení hráči mají po celou hru pouze jeden život (dokud si nepořídí vhodný kostým)!  Tuto magickou pásku je samozřejmě možné získat i během hry…

Postavy a skupiny
Všichni účastníci akce se dělí na hráče, CP(cizí postavy), organizátory a nehrající doprovod. Hráči, CP a organizátoři se hry účastní aktivně (každý má své cíle a účel ;). Nehrající doprovod (jak už název napovídá) hru jen sleduje, ale nesmí do ni zasahovat (výjimkou je samozřejmě poskytnutí  první pomoci a podobné situace)...
Hráči 
Ve hře zastupují strany (císařství nebo království) a dělí se na vojáky a Velitele.
Vojáci jsou všichni hráči mladší 16ti let. Jako základní část armády. Jsou vhodní zejména pro boj a plnění různých drobných úkolů (konkrétní pravidla, kterými se řídí, jsou v části Základní pravidla.  Velitelé jsou hráči starší 16ti let, kteří mají zejména na starost velení vojákům, mimo to jim mohou vyléčit životy ztracené v bitvě (konkrétní pravidla najdete v části Základní pravidla ). 
Zvláštním případem velitelů jsou panovníci, kteří velí nejen vojákům, ale i velitelům. Dalším druhem velitelů jsou kouzelníci – ke každému panovníkovi (armádě) patří vždy jeden. Na rozdíl od vojáku umí kouzlit, nicméně nemohou bojovat běžnými zbraněmi (na svou obranu mohou používat pouze kouzelnickou hůl).
Hráči se rozdělují na dvě herní strany – císařství a království. Každá strana má tři armády.

Království  (nebo přesněji koalice severních království)
Temerie, Redanie a Kaedwen – severní království, která spojila své síly v boji proti Nilfgaardu.
Aby odvrátili císařskou hrozbu a získali moc nad územím Cintránského království, rozhodli se zanechat dřívějších sporů a postupovat ve společném zájmu. Jelikož však každá země zůstává suverénní a samostatná, vyžaduje spolupráce značné diplomatické úsilí… 
Armády: Temerie (bílá), Kaedwen (žlutá), Redanie (červená) 

Císařství
Nilfgaard – mocné císařství, které usiluje o území Cintry a neváhá jej získat vojenskou silou. Celé impérium ovládá císař. V jeho službách jsou dva prefekti. Spravují  pro císaře část území a každý velí své armádě. Přestože mají ve svých rukách značnou moc, jsou bezvýhradně podřízení svému vládci… 
Armády: Císařská (černá), prefekta Attre (černá), prefekta Riedburne (černá) 

CP (cizí postavy) 
Postavy, které ze začátku hry nepatří k císařství ani království  (to ovšem neznamená, že se nemohou během hry k někomu přidat). Mají různé speciální schopnosti i různý počet životů. Přestože některá CP jsou unikátní, vyskytují se většinou ve skupinách.
Zaklínači
Bojovníci, kteří zasvětili svůj život boji s příšerami. Již od útlého věku procházejí tuhým výcvikem a proměnami na tajemném hradišti Kaer Morhen. Díky tomu a dalším podivuhodným praktikám mohou při boji s příšerami využívat své až nelidské schopnosti. Právě proto z nich lidé mívají strach, leč bezdůvodně. Jak zaklínačům nařizuje jejich kodex – člověku ublíží pouze v sebeobraně…
Vesničané
Co by bylo království bez oddaných poddaných. Tito tvorové se nevyznačují přílišnou inteligencí, ale umí vytěžit či jinak vyzískat spoustu zajímavých věcí. Vyskytují se v poklidných vesničkách, kde v míru žijí a vyhýbají se válkám. V takové vesničce se nalézá většinou rybník, na kterém rybář neúnavně nahazuje prut, doufajíc, že vyloví nejen ryby. U vesnic najdete doly a pily. Jelikož jsou v době válek železná ruda a dřevo velmi žádanými komoditami, mají horníci a dřevorubci v dolech a na pilách spoustu práce. Netouží ovšem po zlatě, mnohem víc si cení jídla, kterým si nechávají platit. Dlužno podotknout, že horníci občas vykopou i jiné věci než železo, které vám mohou být k užitku, ale také... Někdy je také ve vesnici hospoda. Hospodská obvykle ví o všem, co se kde šustne a za úplatu to předá dál.
Žoldáci – svobodná kompanie
Profesionální válečníci, zocelení neustálými boji. Dobře vědí, že ideálů a slávy se nenají – bojují tedy za odměnu poněkud hmotnější. V těžký válečných dobách se nechávají najímat i za stravu. Mají sice nějakou profesionální čest, ale pokud jim někdo nabídne víc než vy….
Veverky
Scoia’tael – komanda nelidí, převážně elfů. Pokouší se ovládnout lesy a uchránit je od lidských zásahů. Jejich snažení je však lemováno vypálenými vesnicemi a těly zabitých lidí. Přepadají i menší skupinky vojáků či kupce na nechráněných cestách. Je téměř nemožné si je naklonit. Jen velmi zřídka se nad někým smilují, nebo ho dokonce podpoří v boji…
Trpaslíci
Pro ostrou sekeru či stejně dobře nabroušené slovo nejdou nikdy daleko. Nicméně v situaci, kdy lidé bojují s nelidmi, je pro ně těžké najít své místo na světě. Přesto je předchází pověst poctivých a odhodlaných tvorů. Často se objevují jako stavitelé či ostřílení karbaníci, s nimiž lze mnohé vyhrát, ale i ztratit.
Dryády
Podobně jako komanda Vevere chrání dryády starodávné hvozdy před lidskou civilizací. Takovým hvozdem je i Brokilon, od kterého se však soudný člověk raději drží dál. Spíš než dryády má šanci spatřit jejich šípy či kopí a to většinou ve chvíli, kdy umírá…
Cech kupců a obchodníků
Zástupci kupeckého cechu se přímo neúčastní bojů a šarvátek, ale přesto mají na výsledky bitev značný vliv. Díky kontaktům, které mají, jsou totiž schopni sehnat takřka cokoliv, od lektvaru po drahý šperk. I během bojů však sledují své vlastní cíle nebo alespoň cíle toho, kdo jim nabízí měšec plný zlaťáků... 
Správci města (mrchoviště)
Úředník, který spravuje město, vybírá daně, vystupuje v roli zástupce města při oficiálních příležitostech. Mimo to má také velmi dobrou informační síť, která čas od času poskytne důležité informace. 
Je to postava nebojová, která nestranně zastupuje město (mrchoviště) – něco mezi CP a organizátorem -proto na ní není možné útočit (nemá žádné životy v herním slova smyslu).
Bestie a příšery
Zákeřná stvoření, která se povětšinou snaží zahubit vše, co se hýbe. Existují mezi nimi i inteligentnější stvůry, které dokáží intrikovat a spřádat (h)různé plány. Pouhý pohled na taková stvoření často vzbuzuje až panickou hrůzu. Můžete se setkat například s kostlivci, upíry, kikimorou…
Organizátoři 
 Během Cintry se starají o plynulý průběh akce.  Poznáte je podle oranžových Cintra triček, organizátorských visaček nebo podle oranžového šátku s černým lemem (který může být i součástí herního kostýmu). Během konání akce se na ně můžete obracet s herními i neherními problémy.  Během hry je jejich hlavní stanoviště na Kaer Morhen. V případě potřeby je možné poprosit správce měst či mrchovišť , aby je přivolali vysílačkou…

Místa 
Většina důležitých míst ve hře je označena provázky, které jsou natažené mezi stromy –  ty značí hradbu, palisádu, vysokou zeď apod. Ve hře to znamená že –  
-	není možné je přelézat ani podlézat 
-	přes provázek ani pod ním není možné podávat herní předměty
-	nesmí se přes něj ani pod ním bojovat (výjimkou je střílení šípů, o tom ale dále…)
Zároveň je zakázáno takové hradby jakkoliv upravovat (např. zaházet klacky nebo je přerušovat – výjimku mohou mít naprosto speciální postavy (pokud jim to organizátoři výslovně povolí), nikoliv však běžní hráči).
Tato místa také bývají označena informační cedulí, kde se dozvíte název místa, popřípadě další důležité informace…

Mrchoviště  
Území císařství i království je na herní ploše zastoupeno takzvaným mrchovištěm.  Každá strana má  vlastní mrchoviště – to je nedobytelné cizí armádou a protivníci do něj ani nesmějí vstupovat. Mimo to, že zde běžní hráči začínají hru, je to jediné místo, kde se mohou reinkarnovat (tzn. obživovat, viz. Základní pravidla ). Zároveň se zde mohou léčit. Vojáci zde mohou postupovat na vyšší úrovně a velitelé si přidávat body k léčení (viz. Základní pravidla). 
Města  
V celé hře jsou pouze tři – Cintra,Tigg a Rozrog. Na začátku jsou neobsazená. Tomu, kdo je obsadí (viz. pokročilá pravidla), přináší daně v podobě jídla (viz. ekonomický systém). Vojáci mohou ve městech povyšovat, velitelé doplňovat body léčení, všichni hráči se ve městech mohou léčit (viz. základní pravidla ). Ve městě je také možné čas od času získat důležité informace k rozličným questům. V neposlední řadě se také právě ve městech rozhodne, která strana vyhraje (viz. kapitola Kdo vyhraje?! ). 
Dokud není vyhlášeno obléhání (viz. Pokročilá pravidla), nesmíte do města,která nepatří vaší straně, vstoupit ani v případě, kdy ve městě nikdo není.  Lukem je možné střílet přes hradby ven z města, ale dovnitř to přes hradby nejde (viz. Základní pravidla – toto pravidlo mohou pozměnit některé speciální herní předměty).
Vesnice  
Najdete je většinou v okolí měst, jsou důležitou součástí ekonomického systému. Patří k nim totiž doly, pily, popřípadě rybníky (co v konkrétní vesnici je se dozvíte z informační cedule ve vesnici), kde vesničané v potu tváře pracují pro své živitele. Jelikož jsou vesnice pouze slabě opevněné, nemusí se složitě dobývat, a proto se často stávají kořistí různých nájezdníků (především z řad veverek)…
Při boji ve vesnici není potřeba vyhlašovat obléhání. Pro luky platí stejná pravidla jak u měst – z vesnice se může střílet přes palisády (tzn. provázek), dovnitř to přes ně není možné…
Další místa  
Ve hře se ještě vyskytují další místa,  různá hradiště, věže apod. Mohou hrát důležitou roli při plnění různých úkolů a pod.  Stejně jako vesnice se neobléhají. 
Hlavní stanoviště organizátorů je ve hře na Kaer Morhen -  hradišti zaklínačů.
 
Předměty
Herní předměty je možné nosit jen u sebe, nelze je nijak schovávat v lese a pod.
Komodity (jídlo, dřev, železo), které představují speciální kartičky (k čemu jsou dobré se dozvíte z části  Ekonomický systém).
Zlaťáky (mince) slouží zejména při obchodovaní s obchodníky… 
Magické předměty jsou označené fialovou stužkou a glejtem, kde jsou popsány vlastnosti předmětu.  Hráči smí přenášet a tedy i používat vždy jen jeden magický předmět!
Lektvar je poživatelná (nikoliv však nutně chutná) tekutina, zašpuntovaná v lahvičce se jménem lektvaru. Musíte jej napřed vypít a teprve potom se můžete podívat, jaký měl účinek!
Kouzelný prášek většinou neslouží k vnitřnímu užití – na rozdíl od lektvaru si nejdříve přečtěte návod na obalu a podle něj postupujte.
Obléhací zástava je veliká vlajka se znakem armády. Na začátku hry dostane každý panovník jednu (takže každá strana má tři). Obléhací zástava slouží při dobývání města (viz. Pokročilá pravidla). Smí ji přenášet pouze velitelé a nesmí se krást – pokud na hrací ploše najdete opuštěnou cizí obléhací zástavu, předejte ji organizátorům nebo veliteli z armády, které zástava patří.  
Další herní předměty poznáte podle glejtu, který vysvětluje jejich účel.

Základní pravidla (pro hráče)
Každý dostane na začátku hry glejt – kartičku se jménem (přezdívkou), typem hráče (tzn. jestli je to voják, velitel, panovník atd.) a barvou strany, ke které náleží. Mimo jasného odlišení hráčů slouží také jako trofej (viz. níže). Každá postava (pokud není zrovna mrtvá) jej musí během hry nosit připevněný na dobře viditelném místě.
Boj (soubojový systém)
Bojovat se smí pouze s schválenou zbraní (viz. část Příprava na válku, kde najdete i povolené kombinace, resp. Jaké zbraně můžete používat najednou )!
 Zásahové plochy (kam máte mířit, když bojujete) jsou trup, nohy od kolen (rána přímo do kolene neplatí z žádné strany) nahoru a paže od ramen k loktům (rána přímo do loktu neplatí z žádné strany).
 Zakázané části (kam se nesmí útočit ani náznakem) jsou hlava, krk a rozkrok. Při boji se nesmí bodat, ani náznakem. 
Zásah šípem platí jen do zásahových ploch a šíp se přitom musí zastavit (neplatí tedy jen škrábnutí). Zásah šípem platí i do vlastních hráčů! 
Zásah zbraní do části oděvu či jiné výstroje, pokud by zasáhl platnou zásahovou část, rovněž platí. Vykrývat střely je možné také jen povolenou zbraní a je přísně zakázáno vykrývat těmi částmi těla, do kterých zásah neplatí. 
Zásah je platný v případě, že zbraň zasáhla zásahovou plochu (škrábnutí oděvu špičkou, kdy čepel pokračuje dál a ani se nezastavila, neplatí). 
V případě současného vzájemného zásahu (sousek) platí oba. 
Zásahy těsně před nebo po zásahu do zakázané části těla také neplatí! To znamená, že pokud je někdo do zakázané části zasažen (nebo je dokonce reálně zraněn), má právo na krátkou chvíli  přerušit boj (tzn. nebojuje a protivníci se jej nesnaží zasáhnout) – ve chvíli, kdy chce pokračovat, zřetelně to oznámí. Pokud tento hráč zůstane vzadu za postupující řadou, má právo a povinnost se do ní vrátit (řada je řada, ne prchající dav, ale i rychle ustupující řada je pořád řadou).
Štít, samotný luk a kouzelníkova hůl samozřejmě nezraňují. Šípy zraňují pouze, když jsou vystřeleny z luku (nesmí se házet ani používat jako dýka).
Žádné cizí zbraně se nesmí chytat rukou, jinak to platí jako zásah. Šípy se smí odrážet zbraní, sbírat je smí jen lučištníci anebo jim je někdo může podat (to znamená sebrat šíp a dát jej do ruky, ne s ním ještě deset minut někde běhat). Zbraně, které nejsou uvedeny v pravidlech, smí používat jen ten, komu byly povoleny, nikdo jiný. Soupeř vždy hlídá záda protivníka, aby ho nenatlačil někam, kde mu hrozí fyzické nebezpečí! 
Pro boj ve městě platí -
-	ve městě můžete bojovat jen v případě, že bylo vyhlášeno obléhání, a to do doby, než je obléhání zrušeno nebo než je město dobito.
-	Lukem je možné střílet přes hradby ven z města, dovnitř se smí střílet jen tehdy, pokud to není přes hradby (otevřenou branou apod.). 
Při boji ve vesnici platí pro luky to samé - je možné střílet přes hradby ven, dovnitř se smí střílet jen tehdy, pokud to není přes hradby.
Důležitá je bezpečnost:
-	Hráč musí vždy svoji zbraň při dopadu brzdit. 
-	Brutální máchání meče, které nemá nic společného se šermem ani se mu nepodobá, ve snaze zabránit přiblížení nepříteli, je zakázáno.
-	Ke každému zásahu je nutný nápřah. Nelze jedním zásahem zranit více osob  tzv. „vlnitý plech.“
-	Je zakázáno útočit naslepo, když útočník neví, v jaké pozici se přesně nachází jeho protivník (např. ohánět se mečem za zády atd.)
-	Zároveň se nesmí útočit otočením kolem své osy a následném udeření protivníka.
-	Se štítem se nesmí klečet, zakázané je i prorážení štítem!

Pokud je hráč zasažen, odečte si jeden život a řekne nahlas, kolik životů mu ještě zbývá. Pak se zapojí dál do boje. To znamená, že po zásahu má zasažený vždy chvilku času (opravdu jen chvilku, nesmí zdržovat hru), kdy nemůže být znova zasažen. Pokud hráči klesne počet životů na nulu, je mrtev, zřetelně to oznámí a musí předat protivníkovi svůj glejt. Útočník je stále zranitelný. Pouze v případě, že mu mrtvý hráč podává glejt, tak si ho může vzít, aniž by přitom mohl být zasažen.
Pokud hráči při předávání glejtu zůstanou vzadu za postupující řadou, mají právo a povinnost se do ní vrátit (řada je řada, ne prchající dav, ale i rychle ustupující řada je pořád řadou).
Přemožitel může chtít po zabitém, aby mu svůj glejt podepsal, pokud na něm není hráčovo jméno (přezdívka) uvedeno (ale jeden z nich musí mít u sebe něco na psaní). 
Když hráč zemře, položí na místě všechny herní předměty, sejme si glejt a nabídne jej svému přemožiteli (pokud hráči glejt z nějakého důvodu zůstane – nechá jej odepnutý a vyhodí co nejdříve na mrchovišti). Potom, se zbraní viditelně za hlavou, odchází nejkratší cestou na své mrchoviště, kde se může opět oživit (reinkarnovat se). Po cestě nikomu nesděluje informace o hře – každém může maximálně říci, že je mrtvý.
Reinkarnace (oživení)
Aby se mohl mrtvý hráč reinkarnovat (obživnout a tak se vrátit zpět do hry), musí dojít na mrchoviště, které náleží jeho straně (je to místo, na kterém v sobotu ráno začíná hra, proto by jej měl být schopný najít každý…).
Zde stráví 5 minut (na mrchovišti je k dispozici časomíra), potom si vezme nový glejt a může se vrátit do hry.
Reinkarnovaná (obživlá) postava ztrácí všechny nabité zkušenosti a úrovně, které měla v předchozím životě – začíná opět od začátku (tj. voják je opět normálním vojákem, velitel normálním velitelem atd.). Pokud zemře kouzelník, ztrácí smrtí všechny speciální schopnosti a stává se z něj normální velitel. Panovník i členové jeho osobní gardy se obživí s počtem životů jako velitel (tedy 3).
Léčení 
Hráči si mohou doléčit ztracené životy (velitelé maximálně 3 životy, vojáci podle maxima dosažené úrovně). Léčení probíhá na mrchovištích a ve městech. Na mrchovišti si vyléčí hráči jeden život za 5 minut (to však mohou upravovat různé kouzelné předměty apod.). Stejným způsobem si může léčit životy ve městě, které není obléhané (zároveň to samozřejmě musí být město, do kterého smí vstoupit). Ve chvíli, kdy začne obléhání, se veškeré léčení ruší (tedy i to, které započalo před obléháním).
Kouzlení
Kouzlit sice umí jen kouzelníci, popřípadě různé speciální postavy, nicméně kouzlo mohou použít na běžného hráče nebo se hráč může vyskytovat v oblasti, kde kouzlo působí. Po zakouzlení kouzla (tedy potom, co kouzelník odtrhne pergamen) musí vysvětlit pravidla a proto je potřeba, aby se na určitou dobu v okolí zastavila hra. Kouzelník určí, kdo všechno takhle musí přerušit hru, ostatní mohou dál pokračovat.
Je také možné, že potkáte někoho, kdo je pod vlivem kouzla, lektvaru nebo magického předmětu. Taková postava musí být schopna vysvětlit, jak kouzlo působí (nemusí vám však říkat, co nebo kdo to kouzlo způsobil/vykouzlil). Speciální případem je létání. Postavy, které mohou létat, mají ke glejtu připnutý velký znak s křídly. 

Vojáci
Vojáci, jak už bylo řečeno, jsou všichni hráči do 16ti let. Na začátku hry (nebo po reinkarnaci) má voják 2 životy. Může bojovat s libovolnou zbraní, která mu byla schválena. Jeho speciální vlastnost je tzv. Povyšování.

Povyšování
Voják, který zabije nepřítele, získá jeho glejt. Ukořistěný glejt se nazývá trofej. Glejt vojáka na jakékoliv úrovni má hodnotu jedné trofeje. Glejt velitele má hodnotu dvou trofejí, glejt samotného krále či přímo císaře má hodnotu tří trofejí (u glejtů CP je jejich hodnota přímo na glejtu). Trofeje jsou nepřenosné – jen ten, kdo zabije nepřítele a tím získá glejt, může si za tuto trofej proškrtnou čtverečky na glejtu, nikdo jiný.
Za pět (8, 10, 13) trofejí  si voják zvyšuje úroveň (povyšuje). Vyšší úroveň znamená více životů. Při každém postupu o úroveň získává voják o život navíc ke svému maximu (nejvíc tak může mít 6 životů). Konkrétně jde o jeden „vyléčený“ život (to znamená, že hráč, který má maximum dva životy, ale o jeden přišel v boji, při přestupu na další úroveň získává život – maximum je tedy potom tři, aktuálně má však dva životy). Povyšovat a zaznamenávat do glejtu vyšší úrovně je možné jen ve městě nebo na mrchovišti (ve výjimečných případech při splnění questu). 
Velitelé
Velitelé jsou všichni hráči z království nebo císařství starší 16ti let. Jejich úkolem je především velet mladším a pomáhat jim orientovat se ve hře a pravidlech. Na nich je, aby vymýšleli taktiku svého národa a vedli ho k plnění questů. Tomu jsou přizpůsobeny i jejich pravidla:
-	Velitel má pevný počet životů, který nelze zvyšovat, tím jsou 3 životy. Pouze Král, císař a prefekti mají základní počet životů (ale jen při první inkarnaci) větší o 2.
-	Nemohou povyšovat.
-	Velitelé jako jediní mohou vyhlašovat obléhání a nosit obléhací zástavu. Pokud při boji zahynou všichni velitelé, poslední zabitý velitel počká do skončení obléhání a odnese zástavu s sebou na mrchoviště.

Regenerace
Zkušení velitelé dokáží lépe využít sílu svých vojáků. Čím je velitel zkušenější, tím větší výdrž mají i jeho vojáci. To je ve hře zastoupeno tzv.regenerací, pomocí které je možné  zmenšit  zranění vojáků.
Regenerace probíhá tak, že se velitel dotkne vojáka a řekne: „přidávám ti život“. Výsledek je stejný jako u léčení – voják nezískává další život ke svému maximu, ale vyléčí se mu tímto život, který ztratil. Velitelé nemohou tuto vlastnost používat na mrchovištích a v neobléhaných městech. Zároveň platí, že mohou regenerovat jen obyčejné vojáky, tedy není možné regenerovat velitele (ani sám sebe), CP atd.

Kolik životů může velitel zregenerovat (vyléčit), udává jeho zkušenost. Na začátku má velitel zkušenost stejnou jako je jeho maximum životů (tzn. u normálních velitelů je to 3). To je v tu chvíli zároveň jeho maximum zkušenosti. 
Maximum zkušenost se zvyšuje:
-	Pokud zabije jiného nepřátelského velitele při „férovce“ +3
-	Dobytím nepřátelského města, pokud velitel vyhlašoval obléhání +3
-	Zabitím cizího  panovníka +6
-	Splněním některých questů (různě)
Maximum zkušenosti velitele může být nejvíc 15.

Maximum se zvyšuje přímo na místě, ve chvíli, kdy velitel splní některou z výše uvedených podmínek.  Za každý vyléčený život si velitel ubere jednu zkušenost – ve chvíli, kdy mu zkušenosti klesnou na nulu, nemůže léčit, dokud si zkušenosti nedoplní. To probíhá naprosto stejně jako léčení, je dokonce možné se léčit a doplňovat zkušenost zároveň. Doplnění 1 bodu zkušenosti trvá 1 minutu. Doplňovat zkušenosti je možné samozřejmě jen do velitelova maxima. Zkušenosti není možné doplňovat v obléhaném městě!!! 

Pokročilá pravidla (pro skupiny)
Kdo vyhraje ?!
Zatímco CP mají své různé tajné cíle, království a císařství mají cíl jasný – vyhraje strana, která bude na konci hry držet více měst (konec hry je v neděli, ve 12:00 (velitelského času) - organizátoři vyšlou signál k ukončení hry).
K tomuto cíli vám dopomůže jednak plnění úkolů (questů), ale také ekonomický systém hry. Zatímco questy budou probíhat po celou dobu, ekonomická část hry (viz. část Ekonomický systém) bude důležitá především v sobotu. Během sobotního večera totiž budou moci panovníci za vyrobené zbraně získat různé výhody do dalšího dne! 
Jak bránit a dobývat město ?
Dobytí města předchází vyhlášení obléhání. Dokud není vyhlášeno obléhání, nesmíte do města, které nepatří vaší straně, vstoupit ani v případě, kdy ve městě nikdo není.
Vyhlášení obléhání probíhá tak, že velitel přinese obléhací zástavu, zabodne (nebo opře o strom, pokud ji není možné zabodnout) na viditelném a přístupném místě před branou města, ve vzdálenosti 20 metrů (od brány) a zřetelně a nahlas oznámí začátek obléhání, poté napočítá do deseti. Tak je obléhání zahájeno. Od této chvíle už smí obléhatelé vstupovat do obléhaného města, ale pouze branou, stejně tak i střílet lze jen přes bránu. Obléhací zástava musí po celou dobu obléhání zůstat na stejném místě a obléhatelé ji už nesmí přemísťovat.
Obléhání je ukončeno, pokud je město dobyto. To znamená, že ve městě není živý obránce a zároveň tam je alespoň jeden útočník. Obráncem se rozumí zástupce strany, která město držela před zahájením obléhání, útočníkem zase zástupce strany, která zahájila obléhání. 
Obléhání je také ukončeno, když je svržena obléhací zástava. Od té chvíle až do dalšího obléhání už nesmí do města vstoupit žádní útočníci a ti, kteří ve městě jsou, se musí neprodleně stáhnout (takže pokud je poslední obránce zabit potom, co bylo takto ukončeno obléhání – není město dobyto!!!). Jakmile je zástava svržena, obléhání tedy okamžitě končí - zástava se před dalším obléháním musí opět „nabít“ na mrchovišti nebo ve spřáteleném městě. Nabití probíhá v nulovém čase, zástavu stačí pouze donést na určené místo.
Jednomu městu není možné vyhlásit více obléhání najednou. Zároveň však není možné vyhlásit obléhání městu, které drží spřátelená armáda (tzn. město obsazené císařstvím smí obléhat jen královští a města obsazená královstvími zase jen císařští) …
Pokud je město dobyto, správce města změní znak s barvou, který označuje, komu město patří. 
Ekonomický systém 
Jak už bylo popsáno (v části Kdo vyhraje), strana, která chce získat výhody do hry (konkrétně do druhého dne), se snaží vyrobit co nejvíce zbraní. Na výrobu zbraní je potřeba získat železo z dolů a dřevo od dřevorubců. To pro vás mohou získat někteří vesničané, výměnou za jídlo. Jídlo samotné získáte z daní ve městech.
 Výroba zbraně tedy probíhá následovně – z daní ve městech se získává jídlo – za jídlo pracuje vesničan, který těží železo či dřevo – jedno železo a jedno dřevo, které předáte správci vašeho mrchoviště, pro vás znamená jednu zbraň.
Jídlo, železo a dřevo jsou herní předměty, které můžete libovolně přenášet po herní ploše, dokonce s nimi i obchodovat atd. Zbraně už zůstávají u správce mrchoviště (nedají se přetavit zpět na železo a dřevo… ), kde zůstávají, dokud je nevyměníte za herní výhody. Je dobré vědět, že čerstvě dobité město přináší zpočátku nižší daně. Teprve když se situace uklidní a poddaní si zvyknou na své nové pány (město udržíte dostatečně dlouho), tak se výnosy z daní zvýší. Co se týče vesnic, ne v každé je důl, pila nebo rybník. Ve hře jsou však CP (trpaslíci), kteří umí stavět  a založit důl, pilu či rybník. Jejich protiváhou jsou komanda Veverek, která při plenění vesnic častokráte promění tato místa v nepoužitelné ruiny…
Kromě komodit se můžete ve hře setkat s dalšími obchodovatelnými věcmi jako jsou lektvary, kouzelné  předměty, informace apod. Ty je většinou možné koupit za zlaťáky od obchodníků.
Obsah:

Důležitá upozornění	1
Úvod	1
Přípravy na válku 	2
Zbraně  (rozměry, materiál, kombinace)	2
Kostýmy	2
Postavy a skupiny	3
Hráči 	3
CP (cizí postavy)	3-4
Organizátoři	4
Místa	4-5
Mrchoviště	4
Města	5
Vesnice	5
Další místa	5
Předměty	5
Základní pravidla (pro hráče) 	6-8
Boj (soubojový systém)	6-7
Reinkarnace (obživení)	7
Léčení	7
Kouzla	7
Vojáci	8
Velitelé	8
Pokročilá pravidla (pro skupiny)	9
Kdo vyhraje ?! 	9
Jak bránit a dobývat města	9
Ekonomický systém	9

Kontakt na organizátory:
      Šéf organizátor (kontakt během hry):	  Ladislav Pelcl / Bilbo / Laddobar
	  tel.  777 212 633, E-mail: ladislav@pelcl.cz

Hlavní e-mail VOC (kontakt během roku): 	info@cintra.cz
                                           Další informace:  http://www.cintra.cz